Překlad Letopisů Narnie od Renaty Ferstové

Kateřina Juřinová, 2004

Tato analýza se zabývá srovnáním překladu Letopisů Narnie od Renaty Ferstové s C. S. Lewisovým originálem The Chronicles of Narnia, konkrétně prvního dílu (z celkem sedmidílné řady), který nese název Lev, čarodějnice a skříň. Anglický originál The Lion, the Witch and the Wardrobe vyšel v roce 1950. Bohužel se mi nepodařilo zjistit rok prvního vydání u nás. Na přebalu českého překladu rok uveden není, na internetu je uvedeno, že rok vydání je neznámý. III. díl vyšel v roce 1992, z toho odvozuji, že díl I. mohl snad vyjít někdy mezi lety 1991 – 1992.    
Letopisy lze zařadit mezi klasickou literaturu pro děti s prvky fantasy à la J. R. R. Tolkien. Narnie je bájná země, do které se lze dostat prostřednictvím skříně. Dobrodružství, které se odehrává na druhé straně skříně, je typickým soubojem mezi světem dobra a zla. C. S. Lewis je křesťanský autor a tento vliv je v příběhu patrný. Jeho přístup k dětem v literatuře je laskavý, nebojí se „nakousnout“ i závažnější témata o smyslu života apod.
Překlad Renaty Ferstové je možné považovat za vcelku uspokojivý. Česká verze nepostrádá hravost a věřím, že příběh je pro děti i snadno srozumitelný a čtivý. Přesto jí lze vytknout několik věcí. V mé kritice se zaměřím na následující oblasti: V první řadě to bude překlad vlastních jmen jako např. jména postav, názvy míst apod. Další část analýzy zkoumá sémantickou stránku překladu, tj. do jaké míry se překladatelka odchýlila (odchýlila-li se) od původního významu originálu. Na závěr se pokusím o shrnutí celkového dojmu z překladu Letopisů Narnie.
Hlavními hrdiny knížky jsou čtyři děti: Petr (Peter), Edmund (Edmund), Zuzana (Susan) a Lucinka (Lucy). Ferstová se rozhodla překládat Lucy zdrobněle, jako Lucinku. Myslím si, že to byla šťastná volba. České Lucie je příliš tvrdé a Lucinka je navíc ze všech dětí nejmladší, takže zdrobnělina je v tomto případě na místě.
Méně šťastnou volbou je překlad jména paní domácí, Mrs. Macready. Ferstová ji nazývá paní Pršákovou. Toto jméno na mě působí poněkud “pavlačovým“ dojmem. Ferstová se snaží překlad co nejvíce přiblížit českému čtenáři. Tento přístup je patrný na mnoha místech v knize: např. když děti popisují jaká zvířata žijí v místním lese – badgers, snakes, foxes (3), Ferstová dosazuje na místo hadů (snakes) v našich lesích zabydlenější zajíce (4). Stejná situace se objevuje v případě červenky (robin, 26), ze které se v české verzi na str. 22 stává vrabec. Důvod této záměny mi ale není úplně jasný neboť na str. 47 Ferstová již červenku nechává červenkou.  
Bílá čarodějnice Narnii začarovala, takže je tam stále ukrutná zima a nikdy vánoce. Jakmile se ale věci začnou ubírat k lepšímu, do Narnie přijíždí “vánoční dědeček“ (Father Christmas). Tady nastává z překladatelského hlediska zajímavý moment. Tradiční české vánoce totiž něco takového jako vánoční dědeček neboli Santa Claus neznají. Přesto si myslím, že angloamerický Santa Claus mezi českými dětmi díky Disneyovským pohádkám (a reklamě na Coca-Colu) již docela zdomácněl. Proto bych se nebála použít Santa Clause i v Letopisech Narnie. Zdá se mi vhodnější než obecný a nejasný “vánoční dědeček“, jak jej nazývá Ferstová. Vánoční dědeček dle mého názoru děti spíš zmate – nebudou vědět, zda jde o novou postavu existující pouze v rámci Narnie nebo o tradiční vánoční postavu, která každoročně nosí lidem dárky. Santa Claus ale nezapadá do “počešťovacího“ přístupu Ferstové. Ta se snaží všemožně přizpůsobit angloamerické vánoce českým: Na str. 85 se stává z vánočního pudinku (plum puding) tradiční česká vánočka.  
V Letopisech Narnie se vyskytuje nepřeberné množství kouzelných bytostí a krvelačných příšer. Převést jejich anglická jména do češtiny bývá často překladatelským oříškem. V textu se objevují tradiční pohádkové postavy jako např. trpaslík (dwarf). Ferstová ale dwarf překládá jako skřítek, což je dle mého názoru nepřesné. Dwarf má v textu všechny charakteristické rysy trpaslíka – používá sekyru a lev Aslan ho oslovuje synu země (102). Navíc se jedná o negativní postavu, trpaslík je poskokem Bílé čarodějnice a výraz skřítek bývá dle mého názoru používán spíše ve spojení s dobrými postavami. 
Další pohádkovou bytostí kouzelné Narnie je obr Hromřach – giant Rumblebuffin. O překladu slova giant není nutné pochybovat (je ale nutné vytknout Ferstové překlad slova giantness jako obr, ženský rod je zde zřejmý, správné znění by mělo být obryně – str. 66). Pokud jde o překlad obrova jména, Ferstová zvolila pěkné přízvisko – Hromřach. Problém s tímto překladem ale nastává ve chvíli, kdy anglický originál odvozuje z obrova jména i celý obří rod – Buffin. Ferstová to řeší tak, že jméno rodu úplně vypouští, čímž podstatně ochuzuje českou verzi o hravý rozměr, který má toto jméno v originále.
Bílá čarodějnice má na své straně celou řadu zlých nestvůr: „Call the Ghouls, and the Boggles, the Ogres, and the Minotaurs. Call the Cruels, the Hags, the Spectres, and the people of the Toadstool.“ (132) Pojďme se nyní podívat jak se s těmito “odbornými“ termíny vypořádala Ferstová: „Svolej mrchožrouty a lidožrouty, jezinky a bludičky. Svolej upíry, ježibaby, strašidla, minotaury, svolej skřítky z mandragory.“ (99) Ferstová tuto pasáž překládá poměrně volně. To by nevadilo, pokud by použila slova z podobné lexikální oblasti. Její překlad nestvůr na mě působí ale mnohem umírněněji a méně strašidelně. Přitom výrazy použité Lewisem se dnes již běžně počešťují – v české fantasy literatuře se lze setkat s ghúly, ogry i spektrami. Vezmeme-li v úvahu rok vydání českého překladu (někdy mezi lety 1991- 1992) je možné, že v té době nebylo počešťování těchto výrazů tak rozšířené.  
Jak bylo řečeno výše, v příběhu je důležitá veliká skříň v prázdném pokoji, skrze kterou se děti dostávají do Narnie. Ferstová pro ni používá pěkný výraz “veleskříň“ (wardrobe). Bohužel se jí ale nepodařilo zachytit hravost s jakou s tímto výrazem pracuje C. S. Lewis. Když je Lucinka v Narnii poprvé, potká fauna a ten se jí ptá, jak se do Narnie dostala. Dostane se mu odpovědi:

„Já...já jsem se sem dostala z pokoje, víte? Z veleskříně.“ (12)
„I – I got in through the wardrobe in the spare room,“ (10)

Faun si tuto odpověď vyložil po svém:

„Dcero Evina z dalekého Království pokoje, kde se slovutné město Veleskříň   sluní...“ (12)
„Daughter of Eve from the land of Spare Oom where.....the bright city of War Drobe,“ (11)

Srovnáme-li tento úsek překladu s originálem, všimneme si, že česká verze poněkud ztrácí hravost a vtip anglického originálu. Přitom čeština v tomto případě disponuje stejnými výrazovými prostředky, kterými by se dala tato slovní hříčka vystihnout. Navrhuji např. toto:   
Království Prázdné kóje, město Velká Kříň. O tento slovní obrat je český čtenář ochuzen na více místech v knize (17). 
Nevím z jakého důvodu se Ferstová rozhodla překládat čarodějnicin dům jako zámek. V originále se téměř vždy mluví o jejím sídle jako o domu (house), výraz zámek (castle) je použit pouze dvakrát (143, 168). Tato drobná záměna se stává závažnější ve chvíli, kdy kvůli ní Ferstová musí provést i významový posun: „The house was really a small castle.“ (88)
„Zámek to byl dost malý.“ (68) Zatímco v první větě chce Lewis říct, že čarodějnicin dům opravdu byl takový malý zámek, Ferstová v překladu této věty klade důraz na velikost zámku.   
Tím se vlastně dostávám k další části této analýzy, tj. k sémantickému rozboru. Ferstová se v překladu dopouští několika typů chyb. Za prvé nepřesně překládá originální text, v některých případech vůbec nepřekládá určitá slova či věty, a v neposlední řadě k původní verzi přidává svoje vlastní slova a myšlenky. Pokusím se tyto chyby znázornit na konkrétních příkladech.
Pokud jde o první typ problému, lze říci, že český překlad je oproti originálu většinou silnější či přehnaný. Tak například věta „Lucy was miserable,“ (43) je přeložena: „Lucinka brečela, kudy chodila.“ (36) Tuto větu lze dle mého názoru přeložit zcela jednoduše, např. Lucinka se necítila dobře nebo Lucinka se cítila pod psa apod. Podobný jev se vyskytuje v překladu vícekrát: (Edmund) „The moment the words were out of his mouth, he realised that he had given himself away.“ (53) Ferstová překládá takto: „A v momentě, kdy to vyslovil, by si byl nejradši jednu vrazil.“ (43) Domnívám se, že přesnější překlad by měl být např. A v momentě, kdy to vyslovil, tak si uvědomil, že se prozradil. Zdá se, že Ferstová má tendence český text více dramatizovat. Kniha celá je poznamenaná touto náladou: (Zuzana) „...a mimoto bych jedla, až bych brečela.“ (50) Tato věta je překladem anglického průměrného zvolání: „...and I feel I want some dinner.“ (62) Nevím z jakého důvodu sahá Ferstová k takto silným výrazům, snad se snaží přiblížit expresivnímu jazyku mládeže, nicméně se tím odchyluje od původního znění textu. 
Závažnější chybou ale je neporozumění anglickému originálu. Této chyby se Ferstová naštěstí nedopouští příliš často, a když už, tak se většinou jedná o nepatrné detaily. Poněkud legračně působí překlad věty „Ugh! Said Susan...it`s pretty cold.“ (51) V českém překladu tato věta zní: „je tady parádní zima,“ (43). Pochybuji, že se Zuzaně líbilo, že je jí zima. Překladatelka zřejmě nepochopila, že hovorový výraz pretty je v tomto případě užit jako intenzifikátor k podstatnému jménu zima. Věta by samozřejmě měla být přeložena je tady pořádná zima. Další podobné chyby mají okrajový charakter a příběh samotný nijak podstatně nemění. Např. a hot bath/horká sprcha (100/78), to fill the kettle/slít čaj (69/55).  
Závažnější chyby se v této souvislosti dopouští ilustrátorka knihy Lev, čarodějnice a skříň  Renata Fučíková. Na jednom z obrázků zachycuje návštěvu dětí u pana profesora, které se podle anglického originálu účastnil pouze Petr a Zuzana. Fučíková ale na své ilustraci zobrazuje všechny čtyři děti.    
 Dále bych se chtěla zmínit o častých vynechávkách a zkracování či zjednodušování Lewisova textu. Např. na str. 43 anglického originálu má pan profesor proslov k dětem. Jeho řeč zakončuje věta „After that he said nothing for quite a long time.“ Tuto větu Ferstová vůbec nepřekládá (srov. str. 36). Stejně tak chybí v české verzi překlad věty z této pasáže: „But they all felt a good deal warmer and each thought the others looked better in their new get-up and more suitable to the landscape.“ (52) V české verzi zní tento úsek takto: „Ale všem bylo o mnoho tepleji a cítili, že takhle lépe zapadají do krajiny.“ (43) Vypadá to, jako kdyby Ferstová věty, které jí nepřipadají nijak zvlášť významné, z překladu vypouštěla. U popisných vět to takový prohřešek není, větší problém to ale znamená v případě vět, ve kterých se vypuštěním nějaké části podstatně mění jejich význam. To je případ následujícího dialogu mezi vlkem a čarodějnicí: „(Wolf) They have killed my captain, Fenris Ulf.“ (132) A příslušná věta v češtině: „Mého velitele zabili.“ (99) Ferstová v překladu zcela vypustila jméno velitele tajné policie, vlka Fenrise Ulfa. Tato postava má přitom v příběhu poměrně důležitou úlohu a na předchozích stránkách knihy byl již zmiňován několikrát. Stejná chyba je opakována i v dalších větách: „He returned with Witch`s Dwarf.“ (136) A český překlad: „Vrátil se s jedním skřítkem.“ (101)  
Zjednodušení původního textu není takovým prohřeškem jako úplné vynechání věty či slova. Ferstová se k této “metodě“ ale uchyluje příliš často. Barvité a detailní Lewisovy popisy bájné země Narnie jsou tak často v češtině zestručněny (srov. např. str. 88/68 či 116/89). 
Mé poslední kritické výtky se budou týkat zásahů, ve kterých Ferstová přidává k anglickému originálu své vlastní věty, příp. slovní spojení. Jako např. v této větě: „And on a sledge sat a person whom everyone knew the moment they set eyes on him.“ (102) Překlad stejné věty! v češtině zní: „A na saních - ó je, to byl proti čarodějnici teprve rozdíl! – na saních stál...“ (79)  Je mi záhadou, kde paní Ferstová vzala tuto větu, každopádně jde o nestandardní zásah překladatelky do originálu a není ojedinělý. Tyto zásahy mají někdy podobu příliš volného překladu, jako ve větě „Horrible things were happening wherever she looked.“ (174) Tuto větu Ferstová opět převedla do češtiny s určitou dávkou dramatičnosti: „Kam oko dohlédlo, všude jen křik, smrt a krev.“ (130)
Nechci aby tato analýza působila dojmem, že překlad Ferstové je nekvalitní. Ráda bych tedy zmínila i některé pozitivní aspekty jejího překladu. 
Ferstová zná velmi dobře dětský slovník a výborně s ním umí pracovat. Překlad anglického „foolish“ do češtiny jako „ťululum“ (8) se mi zdá obzvlášť zdařilý. A takovýchto nápaditých převodů je možné najít v českém textu několik, např. „...as if they had known one another all their lives,“ (11) Ferstová překládá jako „...jakoby se znali už od peřinky.“ (12)
Místy překlad působí poněkud zastarale. Mám na mysli například Petrovy kletby „hrome“ (By Jove), které by dnešní mládež rozhodně nepoužila.
Je také nutné, aby si Ferstová sjednotila způsob užívání kurzívy. Tato v české literatuře ne příliš běžná grafická pomůcka, je v textu užívána chaoticky a neodpovídá tomu, jak s ní v originále zachází Lewis. 
Celkově lze tedy říci, že se Renatě Ferstové překlad I. dílu Letopisů Narnie zdařil. Ferstová nepřekládá doslova, naopak přizpůsobuje angloamerické výrazy českému prostředí. Kniha je díky tomu pro českého čtenáře čtivá, psaná přirozeným a plynulým jazykem. To je samozřejmě i tím, že překladatelka s textem zachází velice volným způsobem. To se někdy bohužel děje na úkor zachování původní verze.

Použitá literatura:
Lewis, C. S. The Lion, the Witch and the Wardrobe. Book 1 in the Chronicles of Narnia. New York: Collier Books, Macmillan Publishing Company 1950.

Lewis, C. S. Lev, čarodějnice a skříň. Letopisy Narnie I. Praha: Orbis Pictus. Z anglického originálu přeložila Renata Ferstová