Lesní duch

Jednou pozdě odpoledne, slunce už se klonilo k západu, se Ondatřík s přítelem usadili na břehu řeky a Krtek mu vyprávěl novinky, které se dověděl u Vydry. 
„Představ si, že synek paní Vydry, Baculka, se ztratil! Už ho hledá několik dní, ale jako by se po něm zem slehla. Umíš si představit, jaký má o něj strach,“ vyprávěl bez dechu. 
„Vydra mi říkala, že bude v noci hlídat u brodu. To je totiž místo, které Baculka dobře zná. Tam se učil plavat, dokonce tam chytil svou první rybu. Mohl by se tam objevit. Ale bojím se, že moc velkou naději nemá,“ strachoval se Ondatřík
„To je zlé, mně nedávno Vydra říkala, že Baculka ještě moc plavat neumí,ů přitakal mu stísněně Krtek. „Co kdybychom jí pomohli Baculku hledat, třeba ještě není pozdě,“ dodal s nadějí v hlase.
Ondatřík s Krtkem odvázali člun a vydali se dolů po proudu. „Je to rozumnější než nedělat nic,ů dával Krtkovi za pravdu Ondatřík. Pomalu pluli po řece, nespustili oči z hladiny. Když vyšel měsíc a bylo líp vidět, přivázali občas člun a nahlíželi i do ztichlých zahrad.
Hledali  i v noci. Prošmejdili hustá křoví, rozeklané kořeny stromů, úvozy a meze. Ani se nenadáli a noc začala blednout. Uprostřed ticha najednou zaslechli tichounkou líbeznou melodii. Opatrně šli za jejími tóny, které se ozývaly stále zřetelněji. 
Najednou zkameněli úžasem. Na břehu řeky seděl sám lesní duch, nádherně hrál na píšťalu a světe, div se, u nohou, stočený do klubíčka, mu spal Baculka. Lesní duch ho občas opatrně pohladil po kožíšku, aby ho nevzbudil. Jakmile první sluneční paprsek ozlatil rákosí, lesní duch jako mávnutím kouzelného proutku zmizel. Baculka si promnul oči, a když viděl Ondatříka a Krtka, radostně se k nim vrhl. 
„Pojď, ty tuláku. Víš, jak se maminka o tebe bojí?“ naoko hartusili oba na Baculku, ale kámen jim spadl ze srdce. Naložili vydří mládě do člunu a jako o závod pluli k domečku paní Vydry. To bylo přivítání! Baculka s rozběhem hupsl mamince do náruče a Vydra stěží zadržovala slzy radosti. Zvlášť když jí pak Ondatřík s Krtkem pošeptali, aby mrňous neslyšel, že malého nezbedu chránil sám Lesní duch.